Петя Дубарова
Моят връх

chitanka.info

Пред очите ми се явор горд издига

със напукана кора, обраснал в мъх,

с бурни клони като сплетена верига,

с вечно вдигнат и безкрайно силен връх.

Може в този връх мъглата да е спряла,

може този връх съвсем и да е сам,

може зимата забрадка снежнобяла

да е хвърлила да се белее там.

Може пролетния вятър свойта дреха

без да знае да е скъсал в този връх.

Може тъжна нощ за радост и утеха

да е легнала на плъзналия мъх.

Ала тайната на този връх далечен

знае само небесинна синева

и години той — вълшебен, горд и вечен,

ще шуми далеч над моята глава.

Как мечтая да узная тези тайни,

победителка, да чувствам, че съм аз,

върховете толкоз чужди и незнайни,

да са мои, да са мои някой час.

08.11.1974 г.

Издание:

Петя Дубарова, „Лястовица. Стихове и разкази“, С. 1987

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.